Fortăreața Brest a fost construită în mijlocul secolului 19,
la frontiera de vest a Imperiului Rus.
Fortificații puternice, sisteme de fort
care au făcut această fortăreață de necucerit.
Arme noi care au minimalizat calitățile de apărare a fortăreței...
dar nu și a oamenilor care o protejau.
Aproximativ 20 de ani după cel de-al doilea
război mondial, Serghei Smirnov a scris o carte,
care a dezvăluit adevărul despre apărătorii fortăreței.
La data de 8 mai 1965, fortăreței Brest i-a fost
acordată titlul onorific de "Fortăreață Eroilor".
În memoria eroilor fortăreței.
În memoria apărătorilor patriei.
Fortăreața Brest.
21 iunie 1941. Brest. Parcul orașului.
Putem lua niște înghețată.
Spune-mi despre film.
Hai să luăm niște înghețată!
Îmi amintesc...
Îmi amintesc totul.
Alyosha Kopashov.
În parcul orașului, în zilele de sâmbătă, se dansa.
Andrei Merzlinkin.
Pavel Derevyanko.
Acesta sunt eu.
Akimov Alexander.
Alexander Korshunov.
Un fost student al plutonului muzical, în regimentul 333.
Părinții mei au fost uciși în Spania în 1937.
Fratele meu a fost tot ce mi-a rămas, din toată familia.
Și aceasta este Anya.
Doar Anya.
Dar pentru mine era mai mult decât "doar" Anya.
Așteaptă un minut. Mă întorc imediat.
Traducerea și adaptarea: Flavius Gomei Subtitrari-noi Team
www.subtitrari-noi.ro
Sasha, de ce nu ești cu unitatea?
Oska m-a rugat să-l ajut.
Toți muzicanții au plecat. Ultimul trompetist a plecat miercuri.
Fost student muzical al plutonului Akimov!
Aici.
Îți ordon să te întorci la fortăreață, imediat!
Pentru ce te țipi? Nu sunteți tatăl meu și nici comandantul meu!
De ce te țipi în public?
Spune-i sergentului major Kovalenko să te pedepsească.
Voi veni din nou să verific.
Și nu mai ridica tonul.
Fața înainte!
Înainte marș!
Și mai zice că e fratele meu!
Toată familia, dl ofițer, vă rog stați împreună!
- Anya, vino aici. - Sunt aici.
Nu mișcați!
E mai ușor să conduc un regiment decât pe tine.
Aceasta este casa mea.
Fortăreața mea.
E un pic cam mare.
Greu de a o putea explora pe toată.
Dar știam câteva locuri, în caz de vroiam să mă ascund,
nimeni nu m-ar fi găsit.
Mulțumesc.
Gara orașului Brest.
Nu sunt bilete astăzi!
Vă spun la toți! Nu sunt bilete astăzi!
Nu sunt bilete.
Nicio rezervare militară. Nimic.
Am doar trei zile la dispoziție pentru a merge acolo și a mă întoarce înapoi.
Întreabă-i pe cei care ți-a spus asta, să-ți dea bilete.
Noi nu mai avem niciunul.
Nu pot să fac nimic.
Ascultă, soția și copilul meu mic, sunt în Daugavpils.
Trebuie să îi aduc în locul unde sunt eu.
20 iulie. Asta e tot ce pot face.
Scoate-ți rezervarea.
Tovarășe comisar, vă spun ca la o rudă apropiată.
Îmi este interzis accesarea acestor rezervări.
Astea sunt doar pentru anumite comenzi.
Asta înseamnă că nu?
Poate că e mai bine. De ce îi aduci pe ei aici când toată lumea pleacă?
Ce vrei să spui?
Ce căldură. Ca într-un deșert.
Ce zi!
Bună ziua, tovarășe comisar.
Bună, Nikolai.
- Aduci un film? - Da.
Haide, haide, haide!
Tugushev.
Kolya este rapidă, dar Tugushev este mai rapid.
"Dragă, nu am putut veni încă. "
"Totul este liniștit la fortăreață. Nu va fi niciun război. "
Sunt ghinionist, doar. Să jucăm din nou.
Nu ați plecat, tovarășe comisar?
Cum aș putea să te părăsesc?
Asta se numește șah-mat...
Atenție! Privirea dreaptă!
Ai adus un film?
Înainte, marș!
Da, am adus.
- Și niște bere. - Poate o putem face fără bere?
Mâine este duminică.
Oamenii de odihnesc duminica.
Ei bine, mă voi odihni și eu.
Trei beri.
Și apă minerală pentru copii.
Și-a amintit și de copii!
Nu am uitat nimic, nu?
Să mergem.
L-ai adus?
Da, l-am adus.
Probabil e despre dragoste din nou?
Despre iubire.
Am intrat în bucluc, tovarășe Starshina.
Ar trebui să te pedepsesc? Unde te-a văzut?
Am ridicat tonul. Și fratele meu are ureche bună.
- Ce ai cântat? - "Pe deal. "
Învață-l până mâine dimineață.
O să-l cânți mâine.
Opriți muzica!
Hrucsh, ce faci?
Tovarășe locotenent, aceasta este un fel de "Lacul lebedelor".
- Bună ziua! - Bună ziua!
Bună ziua!
Deci, când credeți că va începe războiul cu Germania?
Am fost repartizat pentru a investiga răspândirea
zvonurilor despre războiul cu aliatul nostru.
Cred și văd că ești un comunist, un om cinstit.
Cum ar putea să se întâmple atunci, Piotr Mihailovici,
că sunteți numit un panicard?
Întrebați-i pe cei care m-au numit așa.
Ajută-mă, Piotr Mihailovici.
Gradul meu nu este foarte mare.
Dar sarcinile sunt imense.
Se vede în mod clar că nu aveți nicio vină aici.
Cine răspândește panica?
Te-am rugat să vii aici, ca să putem vorbi sincer.
- Cine sunt, tovarășe maior? - Eu.
M-a luat vorba înainte de vreo câteva ori,
fără să mă gândesc că germanii vor ataca în curând.
Nu am auzit nimic de genul ăsta de la altcineva.
Nu este nicio panică.
Dormiți liniștit.
Uite, locotenent, dacă ei vor ataca, vom fi toți prinși aici, ca într-o oală.
8.000 de soldați în fortăreață.
Această masă de oameni nu vor avea timp să iasă prin Porțile de Nord.
Toată lumea, cu copiii lor, femei, femei în vârstă.
Cu toate lucrurile lor.
La naiba cu toate!
Majoritatea soldaților ar trebui să fie mutați în afara zidurilor fortăreței,
unde unitățile armatei principale sunt poziționate.
Aceasta este ceea ce spun eu, un comandant care am fost prin două războaie!
Și voi spune în continuare!
Și cum rămâne cu armata a 4-a patra?
Ei nu ne vor abandon aici? Corect?
Nu o să facă asta, dacă toată lumea e e poziționată în locul potrivit!
Soldații sunt într-un singur loc, comandanții sunt în alt loc.
Unde sunt soldați fără comandant, acolo izbucnește panica.
Astea sunt cunoștințe comune, tovarășe locotenent.
Te-am înțeles.
Și am găsit conversația noastră foarte utilă.
Dar vă rog să o păstrați în tăcere.
Ședința pentru cazul dumneavoastră este programată pe data de 27.
Permiteți-mi să merg, tovarășe locotenent.
- A început un film nou la club. - Da, sigur.
- Grăbește-te. - Vom ajunge la timp.
Sonya.
Vei sta?
Uite cum trăiesc unii oameni.
Mulțumesc, tovarășe maior.
Petya.
Ceaiul tău este rece.
Du-te la culcare, Katya.
Așa a apărut armata germană în Brest, îmbrăcați în uniformele noastre.
Pierderea de energie și de apă, în fortăreață, a fost produsă de ei.
Ce s-a întâmplat?
Astăzi, un alt dezertor polonez a venit la avanpostul nostru.
El a spus că războiul va începe astăzi la ora 4 dimineața.
- L-ai crezut? - Bineînțeles că nu.
Numai în săptămâna asta, am prins zece dintre ei.
Și fiecare au spus același lucru, că astăzi sau mâine va începe războiul.
De fapt, sunt supărat din cauza lui Anya.
Fata noastră a crescut. Înainte obișnuia să-mi spună totul.
Dar acum, orice o întreb, își ridică umerii și mă lasă în vag.
Poate este bolnavă?
Boala asta se numește Sasha Akimov.
Anya noastră s-a îndrăgostit.
Așa este, tată.
Îți amintești că ai spus că vom merge la pescuit?
Nu, părinții tăi nu te vor lăsa.
Voi merge pe furiș, atunci când toată lumea doarme.
Bine, Anya, tu vei cânta un pic, și eu voi merge să fumez o țigară.
Hai să ne căsătorim!
M-ai întrebat dacă vreau asta?
Nu mă crezi?
Mă întorc imediat înapoi.
Bună ziua.
- Numele de familie? - Kolya.
Am adus filmul.
22 iunie 1941. Ora: 03:58.
Instrucție?
Nu putem dormi și noi liniștiți.
Mă duc să văd ce se întâmplă.
Stai jos!
Ce se întâmplă?
Instrucție.
Fugi!
- Unde? - Acasă. Te voi găsi eu.
Și tu?
- Unde este Anya? - Nu îți face griji, o vom găsi.
Unde este Anya?
Petya, a început războiul?
- Katya! Haide! - Ai luat totul?
Ține-te bine.
Fugi!
Katya, fă ce te-am învățat.
Du-te și te ascunde-te în subsol.
- Petya! - Stai calm.
Haide, fiule.
- Pălăria ta. - Când se va liniști, o să vin să te caut.
Ne va găsi, nu?
Stai aici.
- Și tu? - Nu pleca fără mine.
Eu plec. Pa.
Fugi! Fugi!
Andrey!
Mamă!
Ține-o.
Nu vă panicați!
Du-te! Du-te! Du-te!
Mi-am imaginat războiul.
Dar nu mi-am putut imagina acest război.
Nu acest război.
Toată lumea se aștepta la asta.
Dar nimeni nu se aștepta ca aceasta să vină atât de brusc.
Simplu și înfricoșător.
Am fugit spre casa aceea.
Acolo era locul de întâlnire.
În caz de război.
Așa era scris în manualul de instrucțiuni.
Dar manualul a fost, probabil, lăsat acolo.
În casa care a fost distrusă.
- Nu te poți duce acolo! - Lasă-mă!
Nu poți lua nicio armă fără ordinele comandantului!
Nu aveam voie să port armă.
Dar aveam propria mea armă.
Pentru care nu aveam nevoie de permisiune.
Lucrurile par să se fi liniștit.
Mami...
Sonny...
Du-te la subsol.
Fugi, Sonny...
Nu puteți intra aici!
Fortificațiile Volynsk. Spital.
Nu puteți intra aici! Se desfășoară o operație!
Fortificațiile Kobrinsk. Porțile de Nord.
Nu vă panicați!
Fortificațiile Kobrinsk. Fortul de Est.
Înapoi!
Înapoi la cazarmă!
Nu vă panicați!
Înapoi la cazarmă!
Băiete!
- Cântă! - Ce?
Cântă ceva!
Opriți-vă!
Băiete, ești nebun? Fugi pentru viața ta!
- Unde este arma ta? - Dispari!
Comandanți, veniți aici!
Suntem locotenenți.
Locotenenți? Eu nu văd pe niciunul.
Puneți-vă la punct și raportați în mod corespunzător,
altfel voi trage în voi ca în negustori!
Da, domnule.
Toată lumea să se întoarcă la barăci. Luați-vă arme și luați poziția de apărare.
Marș!
Fortăreața. Porțile Kholmsk.
Unde sunt rușii? Numai germanii sunt pe frecvență.
Poate că asta e o instrucție?
Ce fel de instrucție e asta?
Ce se întâmplă aici?
Îmi pare rău, tovarășe comisar de regiment.
Nu vă mai panicați!
Comandantul este aici?
Înțeleg.
Preiau comanda.
Sergent-major, adună regimentul, dați-le arme.
Ocupați un loc la ferestre.
Nu îi lăsați pe germani să traverseze podul.
Nu irosiți muniția.
Încercați în continuare să contactați orașul.
Aici Fortăreața...
Fortăreața. Frontiera a 9-a.
Ascultați ordinele mele! La arme!
Nu sunt suficiente arme! Ne-au îngropat sub ruine.
- Ofițer șef? - Mort.
Toată lumea, care are arme, să vină cu mine.
Restul încercați să recuperați tot ce puteți de sub moloz.
Germanii!
Protectori al fortului...
la luptă!
Urmați-mă!
Am nevoie de un om la primul etaj.
Aici Fortăreața. Aici Fortăreața.
Suntem atacați. Războiul este în progres.
Așteptăm întăriri.
Fortăreața. Cazarma batalionului 132 NKVD.
Ce unitate este aceasta? Cine este la comandă?
Vreau să-l văd pe comandant!
NKVD locotenent Vanshtein!
Ca ofițer superior dvs. vă ordon să părăsiți cazarma în grupuri mici,
și mergeți spre Fortăreață...
Dacă părăsim pozițiile noastre, germanii vor intra în fortăreață,
de aici îi putem ține în frâu, până la venirea întăririlor.
Execută ordinul, locotenent!
Două divizii se îndreaptă aici.
Sacrificarea în continuarea a oamenilor este fără sens.
- Și tu, sergent? - Sergent major Novikov.
Știți ce se întâmplă pentru nesupunerea față de un ordin?
Tovarășe maior, îmi pare rău, nu vă cunosc. Pot să vă văd documentele?
Desigur.
Aveți dreptate. Vă felicit pentru vigilența dumneavoastră.
Și cizmele dumneavoastră, vă rog.
- Ce e cu cizmele? - Arătați-mi cizmele.
Cizmele noastre au cuie rotunde, celor al germanilor sunt pătrate.
Uită-te.
Pătrat!
Stai!
Insigna este germană.
Dar cuiele erau rotunde.
Sonya!
Kolya!
- Kolya, sunt aici. - Sonya, vin imediat!
Germanii se retrag spre sud.
Sonya!
Kolya!
Liniște!
Nu mai pot suporta asta!
Sunt atât de speriată!
Germanii sunt acolo!
Te rog!
Liniște-te, sunt eu.
Nu plânge. Știu că ești puternică.
Aici Fortăreața. Aici Fortăreața. Războiul este în progres.
Rezistăm atacului. Așteptăm întăriri.
Aici Fortăreața. Aici Fortăreața. Războiul este în progres.
Rezistăm atacului. Așteptăm întăriri.
Tovarășe comisar, uite!
Oamenii noștri de la spital!
Uite.
Am văzut o asistentă acolo, care m-a tratat mai devreme.
Ce se va întâmpla, tovarășe comisar?
- Sergent-major! - Aici.
Vii cu mine.
- Da, domnule. - Lasă arma.
Ceilalți ocupați un loc la ferestre.
Țintește la nivelul pieptului.
Urmați-mă.
Ce mod de acoperire!
La pământ!
Toată lumea să meargă la subsol!
Trebuie să mergem la Brest.
Aflați care este situația acolo.
S-a înțeles?
Da, domnule.
Execută ordinul.
Uită-te cât de mulți oameni au ucis!
Muniții.
Intră în mașină.
Ai muniție?
Ce muniție? Intră înăuntru!
Să mergem. Spre Porțile de Nord.
Fortificațiile Kobrinsk. Locuințele ofițerilor.
Îl căutam pe fratele meu.
Am locuit aici.
Familia mea...
și familia Pochernikov.
- Unchiul Vania! - Nu sta în dreptul ferestrei.
L-ai văzut pe fratele meu?
Ajută-mă.
Shura, nu.
Vino aici.
Sasha, pleacă de aici.
Nu.
E un ordin.
Ce vom face?
Nu îi voi lăsa să ne captureze.
Sunt cu tine.
Am înțeles totul.
Fără tine și fără copii nu vreau vreau să trăiesc,și nu voi avea de gând.
Iartă-mă.
Te iert.
Du-te și te uită unde sunt.
Înapoi. Nu vom vom putea trece pe acolo.
Nu am putut trece, tovarășe comisar.
Așteptăm întăriri.
Aici Fortăreața. Aici Fortăreața.
Război în progres. Rezistăm atacului.
Așteptăm întăriri.
Tovarășe maior!
- Vin tancurile! - Ușor, locotenent.
Dacă am fi avut o armă antitanc!
Le-am spus asta.
Trei.
Mi-aș fi dorit să avem o armă antitanc.
La luptă! Pregătiți grenadele.
Adunați armele.
Luați poziții.
Trageți la ordinul meu.
Cine a tras?
Foc.
Oamenii noștri.
Încărcați.
Foc.
Koptun, ia grenadele.
Încarcă.
Atac!
Înainte!
Care e numele tău, fiule?
Locotenent Akimov.
Acesta este modul în care fratele meu a murit.
În prima zi. În acea zi care nu se mai termina.
Primul ordin de retragere de-a lungul acestui război...
a fost dat de comenduirea germană pe 22 iunie 1941 la ora 11:00...
aici, la Fortăreața Brest.
Mai avem 18 oameni care sunt capabili de a deține un pistol.
Nu avem niciun medicament, apă sau alimente.
Ce crezi, unde sunt oamenii noștri? De ce nu vin?
Sau poate că vor veni în curând?
Ce ar trebui să le spun soldaților noștri?
Până dimineață vor fi aici.
Vor fi aici cu siguranță.
Toată lumea a fost îngropată?
Da, domnule.
Care este situația cu apa?
Există o cutie de gheață la subsol. Ar trebui să fie suficient pentru o zi.
Și apoi ce?
Până dimineață întăririle noastre vor ajunge și o să-i trimitem acasă...
Este periculos să rămâneți aici.
Clădirea este grav avariată.
Veți veni cu mine.
Vei rămâne în subsolurile cazărmii noastre până când vor ajunge întăririle noastre.
Unde este Anya?
Am crezut că a rămas cu tine.
Trebuie să mergem.
Nu știam ce se întâmplă.
Nu știam ce să fac, unde să merg.
Un lucru am știut cu siguranță.
Trebuia să aștept până dimineață.
Pentru că dimineață, soldații noștri vor veni.
Și totul se va termina.
23 iunie.
w w w. s u b t i t r a r i- n o i. r o
Soldații, comandanții, vă confruntați cu o alegere. Decideți.
Fie vă băgați în fața armelor și muriți...
sau vă găsiți curajul și trăiți, predându-vă.
Situația voastră este fără speranță.
Lupta voastră este inutilă.
Am venit aici pentru a vă elibera țara de evrei și bolșevici.
Vom construi o nouă viață.
Una fără lagărele de muncă și ferme colective.
Predați-vă și veți trăi cu noi.
Ar trebui să trag în ei?
Încă nu.
Păstrează muniția.
Dă-mi mâna!
Tovarășe locotenent, permiteți-mi să raportez.
Fost student al plutonului muzical în regimentul 333, Alexander Akimov.
Duceți-l la subsol.
Tovarășe locotenent, unde este Anya?
Ce?
Anya?
Am văzut-o fugind spre tine.
Duceți-l la subsol.
Lasă-mă să plec!
Unde te duci?
O voi găsi!
Akimov!
Sasha!
O voi găsi!
Nu!
Te rog, nu!
Te rog, nu mă ucide!
Nu! Nu!
Te rog, nu!
- Adu-l aici. - Raportați asta lui Fomin.
Mai repede!
Îmi amintesc de Fomin și Zubachev.
Ei au avut un mic detașament la Porțile Holmsky.
Ei au ținut inamicul în spatele podului.
Aceasta a fost prima dată că am văzut un german capturat.
Maslov!
Ce spune?
El spune că cel mai probabil, Minsk-ul a fost capturat.
Spune că suntem în urmă tare.
De ce aveți nevoie de Minsk? De ce sunteți aici?
De ce ați venit aici?
Minți.
Tovarășe comisar, vino și te uită!
Ai noștri!
În spatele lui!
- Trăiește? - Da.
Bună treabă!
Haide!
Locotenent Karelin.
Forțele Aeriene, divizia 123.
Comisar Fomin.
Spune-ne. Ce se întâmplă în Brest? În Kobrin?
De ce aviația noastră este tăcută?
Unde este armata noastră?
Nu au mai rămas niciun aeroport.
Toate au fost distruse.
Germanii au capturat Brest-ul. Armata noastră se retrage spre Minsk.
Tovarăși.
Luptători.
Germanii ne oferă șansa de a ne preda.
Ei ne oferă o viață în captivitate.
Ei greșesc.
Suntem soldați ai Armatei Roșii,
și ne vom apăra patria până la ultima picătură de sânge.
Nu există nicio altă opțiune pentru noi.
24 iunie
Domnule, dă-mi niște apă.
Nu am, dragă.
Trebuie să ai. Te rog, dă-mi niște apă, domnule.
Unde este familia ta, Kostya?
Nu știu.
I-am lăsat acasă, în subsol.
Dar acum, nu știu.
Și nu știu nimic despre mine.
Nu puteți bea asta.
Acesta e benzină.
Îmi amintesc acea dimineață. Sau o fi fost amiază?
M-am trezit și am văzut mâini.
Erau mâinile lui Kovalenko.
Cioplise un fluier pentru mine.
M-am uitat la el și m-am gândit, la ce m-ar ajuta?
Trebuie să ne unim forțele și să găsim o cale de scăpare.
Pe cine așteptăm noi aici?
O cale de scăpare. În seara asta. Sau vom pierde pe toată lumea.
Ce cale de scăpare? Fortăreața este înconjurată.
Brest-ul a fost capturat. Scăpare spre ce?
Spre captivitate? Moarte? Unde?
Suntem deja morți, tovarășe căpitan.
Da, mulți dintre noi vor muri.
Poate că toată lumea.
Dar cât timp avem putere, trebuie să luptăm.
Trebuie să găsim o cale de scăpare.
Notați ordinul.
Ce număr?
Ordinul numărul unu.
24 iunie 1941.
Fortăreața.
Situația din Fortăreață, necesită o ieșire imediată.
Găsirea unei ieșiri imediate.
Scrie "acțiune militară organizată. "
Pentru a continua lupta cu inamicul...
Comandantul, comisar Fomin,
Căpitanul Zubachev,
Locotenent Vinogradov,
au decis...
să unească unitățile militare rămase...
într-un grup comun.
Cu forțele combinate...
în seara aceasta, pe 24 iunie,
vom căuta o cale de scăpare.
O cale de scăpare.
În scopul de a restabili legătura cu regularitate a unității Armatei Roșii.
A Armatei Roșii.
Și de a continua lupta împotriva invadatorilor naziști.
Germanii sunt pe pod!
Toată lumea să ia poziția de atac!
Vino aici!
Ascultă cu atenție.
Judecând după schimbul constant de foc de la Porțile Terespol și Fortul de Est.
Pot spune că oamenii noștri încă luptă acolo.
Încearcă să ajungi la ei cu orice preț.
Raportează-le situația noastră.
Și spune-le despre decizia noastră de a evada.
În seara asta! Încearcă să ajungi la ei înainte de evadare
și întoarce-te înapoi aici.
Întreg!
Tovarășe comisar, pot să mă duc?
Nu, nu poți.
Bea niște apă. Asta este tot ce am.
Dă-o răniților.
- Execută ordinul. - Da, domnule.
Du asta răniților de la subsol.
- Executarea. - Da, domnule.
Ușor, ușor. Totul e bine.
Termină-l singur.
Doctore?
Sâmbătă, un transport întreg de apă minerală a fost adus la magazin.
La subsol!
Nu am putut reuși!
Du-te la Fortul de Est. Oamenii noștri sunt acolo.
Spune-le despre ordin, că în seara asta vom evada.
O să le spun.
Știam că nu se va întâmpla nimic cu mine.
Pentru că trebuia să livrez acest ordin.
Anya...
Nu poți ieși afară acum. Trebuie să rămâi aici pentru un moment.
Nu pot să te iau cu mine.
Am un ordin.
Pe care trebuie să-l livrez.
Mă auzi?
Nu era apă.
De fapt, eram înconjurat de apă,
dar nu am putut ajunge la ea.
Toate rutele spre coastă erau sub un foc constant.
Pentru o cană de apă, pentru o gură de apă...
oamenii au murit.
Apa care a fost obținută, a fost salvată
pentru mitraliere.
Tovarășe maior, permiteți-mi să raportez.
Fost student al plutonului muzical în regimentul 333, Akimov.
Un ordin:
În seara asta va fi o evadare la comun.
Semnalul, o rachetă roșie.
Sunt norocos cu tine, Akimovs.
Aici Fortăreața. Aici Fortăreața.
Războiul este în progres. Rezistăm atacului.
Așteptăm întăriri.
25 iunie. Ora: 01:55.
Este timpul.
Urmați-mă.
Să mergem.
Haide!
Urmați-mă!
Tereshenko, unde te-a lovit?
În umăr.
Vereshenko, ajută-l!
Da, domnule!
Toată lumea retragerea!
Retragerea!
Tovarășe medic militar.
Da.
Am făcut tot ce am putut.
Arătați-vă compasiunea pentru voi înșivă și pentru cei dragi.
Cruțați-vă copii.
Fă ceva, dle comandant.
Anya!
Nu plec nicăieri.
Nu te întreb dacă vrei să pleci, Katya.
Nu îmi poți ordona asta.
Nu voi pleca.
Atunci, nimeni nu va pleca.
Ești soția mea.
Soția unui comandant.
Oamenii te vor urma.
Am pierdut-o deja pe Anya.
Nu vreau să vă pierd pe toți.
Vreau să pleci.
Aceasta este ultima și singura ta șansă.
Tu trebuie să îi salvezi pe copii.
Poți să o faci. Ești puternică.
Ești foarte puternică.
Ești cea mai puternică.
Anya.
Anya, mă auzi?
Trebuie să pleci.
Tatăl tău te caută.
E acolo. E acolo și te așteaptă.
E în cazarmă.
Trebuie să pleci.
Va mai rămas 15 minute.
Sonny, du-te!
Va mai rămas 10 minute.
Tată.
Anya!
Trăiești!
Sasha!
Trebuie să mergem! Veți merge împreună.
Eu sunt în serviciul militar. Nu pot pleca nicăieri.
Akimov, aceasta este un ordin.
Mă auzi?
Ea nu va merge fără tine.
Mă auzi?
Ea nu va merge.
Da, tovarășe locotenent.
Executarea.
V-au mai rămas 5 minute.
26 iunie Oră: 15:58.
"Mori, dar nu te preda. "
Epuizând toate celelalte opțiuni...
Germanii au decis să arunce o bombă de două tone, asupra fortăreței Brest.
Aici Fortăreața.
Războiul este în progres. Rezistăm atacului.
Așteptăm întăriri.
Dansează! Dansează, bastardule!
Comisarilor!
Evrei! Comuniști!
Rămâneți în linie.
Eu sunt un comisar.
Un comunist și un evreu.
Comisarul Efim Moiseevich Fomin...
a fost executat de un pluton, la Porțile Holmsky...
la sfârșitul lunii iunie 1941.
În 1957 el a fost premiat cu Ordinul Lenin.
Postum.
Un ordin:
Ieșiți din Fortăreață unul câte unul.
Rămâneți în viață.
Cât mai mult timp.
Mulțumesc, tovarăși.
La revedere.
Mulțumesc.
La revedere. Mulțumesc.
La revedere.
Mulțumesc.
Maiorul Piotr Mihailovici Gavrilov...
a fost luat prizonier, în timp ce a fost grav rănit, în a 32-a zi de război.
A supraviețuit capturări naziste.
Mai târziu a căzut victimă represiuni lui Stalin...
A fost expulzat din partidul comunist.
Și abia în 1957 i-a fost atribuit titlul de Erou al Uniunii Sovietice.
- Ăștia suntem toți? - Da, domnule.
Am fugit.
În timp ce ei capturau prizonierii, eu am fugit.
În timp ce fugeam spre fort, o bombă a explodat lângă mine.
Sunt surd acum. Urechile mele nu pot auzi nimic.
Cât timp mai avem putere, îți ordon să cauți o cale de evadare...
prin zona de încercuire.
Nikolaev, vei lua comanda. Eu voi rămâne aici. Te voi acoperi.
- Dar... - Executarea!
- Nu îngreuna situația. - Da, domnule.
Vino aici.
Ajută-mă.
Păstrează asta în siguranță.
Ești norocos. Știu că vei scăpa.
Și încă un lucru...
Spune-le la toți ce ai văzut.
Spune tot adevărul.
Spune-le despre noi.
Mă auzi, trompetistule?
Nu mă auzi.
Du-te.
Du-te, Sasha.
Du-te.
În 1965, comandantul frontierei a 9-a,
locotenentul Kizhevatov Mitrofanovich Andrey,
a fost distins cu titlul de Erou al Uniunii Sovietice.
Postum.
Anya mea și întreaga familie Kizhevatov,
precum și familiile altor apărători ai fortăreței Brest,
au fost executați de germani în toamna anului 1942.
Traducerea si adaptarea: Flavius Gomei Sub-noi Team
www.subtitrari-noi.ro
Steagul pe care Kizhevatov mi l-a dat, l-am păstrat până în ziua de azi.
Așa cum mi-am păstrat și amintirile.
Și credința.
Cred în această zi.
Și tu crezi.
Ei sunt cu toți în viață.
Toți cei, despre care ți-am spus,
și despre cei care nu știm prea multe.
Ei sunt cu toți în viață...
Undeva.
Și la momentul respectiv...
eram de aceeași vârstă cum ești tu...
acum.